Den tyska ubåtsproduktionen ökade med 1000% under andra världskriget.
Man masstillverkade 17 nya ubåtar om månaden.
Hitler visste att kriget om Europa skulle vinnas i Atlanten.
Han ville kontrollera Atlanten.
I slutet av 1942 opererade tyska ubåtar i "vargflockar".
De sänkte över 1000 allierade fartyg.
Deras framgång gav Tyskland ett avgörande övertag.
De höll på att vinna kriget och om denna trend stod sig-
- skulle hela Europa falla.
I januari 1943 satte Roosevelt och Churchill in alla medel-
- för att stoppa ubåtarna.
USA och ny teknik hjälpte de allierade att slå tillbaka.
Tyskland, som mist fem ubåtar i månaden, led ett enormt nederlag-
- den så kallade "svarta maj".
Den månaden förstörde och sänkte de allierade 41 ubåtar.
Åtta av tio i besättningarna dog.
Vargflockens herravälde skulle snart upphöra.
MARINDEPARTEMENTET 3 JUNI 1943
Jag har känt dig i hela ditt liv och tänker inte gå in på detaljerna.
- Din far var en mycket duktig soldat. - Tack, sir.
För hans skull önskar jag att du kommer på bättre tankar.
Vi ska inte jaga spöken. Vi ska förfölja och besegra fienden.
- Är du säker på att du vill det? - Ja, absolut.
- När mönstrar du på? - Om två veckor. Då är jag klar.
- Har du träffat fartygschefen? - Nej, sir. Nate Travers.
Han är bra. Honom kan du lära dig nåt av, om du vill.
Låt dem få sina fiskar varma. Det är en order.
Alla kläderna är inte torra än. Glöm inte ringa din mamma.
Åk inte utan att ringa-
- för då tjatar hon om det ända tills du kommer tillbaka.
- Och hon är trots allt din mor. - Jag tar det här.
Jag tar det med mig. Jag ska hänga upp det över min koj.
Det är det sista jag ser innan jag somnar och det första när jag vaknar.
Varför skulle du göra det?
När jag väl har börjat kan jag inte sluta.
- Förlåt. - Det menar du inte.
Jag älskar dig.
- Lova mig en sak, Nate Travers. - Vad som helst.
Lova mig att du inte blir dödad för att du vill spela hjälte.
- Så lätt blir du inte av med mig. - Jag menar allvar.
- Sluta nu, älskling. - Lova mig att du kommer hem.
- Det lovar jag. - Svär.
Det svär jag på. Jag kommer hem till dig.
Bra.
TVÅ MÅNADER SENARE 2 AUGUSTI 1943
KONVOJ I MITTEN AV ATLANTEN 600 SJÖMIL FRÅN USA: s KUST
- Heinrich! - Stäng luftavloppet!
- Envisa jäklar, de där amerikanerna. - Full fart framåt, 15 grader.
- De ger sig iväg. - De ger sig iväg.
Periskopdjup. Vi ska lära dem vilka som är envisa.
- 286 grader, 15 knop. - Avstånd: 2700 meter.
Klargör torpedtub 3 och 4.
Klara.
- 112 grader. - Torped klar?
3 och 4 klara.
Klar.
Fyr.
Fullträff!
- En bra jänkare är en död jänkare. - Vi dyker.
USS SWORDFISH ATTACKUBÅT
Framåt, 2/3 fart.
Klargör för gång i uläge.
Koppla om till batteridrift. Sätt fart!
- Rör på påkarna! - Ja.
- Trycket! - Gå ner till 60 fots djup.
- 60 fots djup. - Aj aj, sir.
- 60 fot, sir. - Inga bubblor?
- Inga bubblor, 60 fot, sir. - Upp periskop.
- Tid? - 64 sekunder.
64 sekunder...
Klargör för ytläge. Övning klar.
- Fartygschefen, min hytt. - Ner periskop.
Inte nu igen. Jag kan lika gärna gå och dränka mig.
- Får jag följa med? - Kommer strax, sir.
- Du borde gå till doktorn. - Det är mycket jag borde göra.
Efter tre månader på havet är manskapet självgoda och slappa.
Oroar det er inte? I dag tog det 64 sekunder.
För tre dagar sen tog det 58. Sex sekunder, fartygschefen.
Vi har inte råd att ge tyskarna sex sekunder.
- Jag ska prata med dem. - Ja, gör det.
Ni har mer erfarenhet, men jag är väl förberedd och vet vad jag gör.
- Det tvivlar jag inte på. - Vad är det då som trycker er?
De ständiga övningarna går dem på nerverna. De är inte motiverande.
- Vill de slåss? - Nej. Det är inte det.
Vad är det då?
Humöret blir kanske bättre om de slipper alla övningar.
Det är inget ni avgör. Jag ändrar mig inte.
Besättningen är inte bra nog. Övningarna fortsätter som planerat.
- Uppfattat? - Aj aj, sir. Var det allt?
Ja, det var allt. Ni kan gå.
- Hur är det med Heinrich? - Hjärnskakning. Han repar sig.
Bra, jag ser till honom senare.
- Bra drag. - Du vinner ju ändå alltid.
- Vet du vad ditt problem är? - Min drottning har en kass position.
Du underskattar alltid dig själv.
Du borde själv ha varit kommendör istället för att hänga mig om halsen.
Jag trodde att det skulle muntra upp dig att vi sänkte kryssaren.
Vi sänker en, de sänker 30. Rena turen att torpeden exploderade.
- Amerikanerna har gått med i kriget. - Det gick inte så bra i går kväll.
Snart vänder det. Med lite tur...
Med lite tur kommer vi helskinnade hem.
- Vad är det, Bauer? - Titta här.
Alltid när man minst väntar det.
- Hur många drag har jag kvar? - Två.
Schack...
...matt.
Bra, jag hatar schack. Jag blir sämre för varje drag.
- Förlåt att jag stör, kommendör. - Vi är klara.
Vi har fått ett meddelande... hemifrån.
Ge det till mig.
Jonas, vad står det?
Lämna mig ensam en stund.
De har bombat Hamburg. Hans dotters skola är helt förstörd.
Inga överlevande.
Var nu inte så snål.
- Hur många är det? 27 övningar? - Jag bryr mig inte.
Typiskt! Vi kan det här.
Varför hittar han inte några tyskar att jävlas med i stället?
Han kunde säga att det är en övning så behövde vi inte skita i byxorna.
Det förklarar klagomålen från tvätteriet.
Fartygschefen...
Vi har haft 27 övningar för att ni ska bli så skickliga-
- att ni inte skiter i byxorna när vi blir anfallna.
Jag förstår, sir.
Spara skiten till nazistsvinen-
- som smyger runt våra kuster för att spränga oss i småbitar.
- Har ni sett sekonden? - Jag tror han gick på muggen.
- Allt väl, sir? - Ja, jag kommer strax.
U 821 - TVÅ DAGAR SENARE 290 SJÖMIL FRÅN BERMUDA
DET BRITTISKA HANDELSFARTYGET ACHILLES
- Torpeder... fyr. - Hur kan en hel konvoj försvinna?
Öka farten till 18 knop.
De förlorade radiokontakten med Achilles här. Vi ska undersöka det.
Inga ubåtar har setts till där på flera veckor, men de kan finnas där.
- Den här gången är det ingen övning. - Jag meddelar besättningen.
Bekräfta koordinaterna och meddela staben att vi är på väg.
Vi måste inte ytläge.
Jonas, det är natt. Vi måste inta ytläge.
- Ja, klargör för ytläge. - Klargör för ytläge.
- Hallå! Hur länge har du väntat? - För länge.
Öppna.
Fan! Det är sekonden. Han måste till doktorn.
- Influensa? - Eller nåt han har ätit.
- Hur länge har du varit dålig? - En vecka.
- Sen Panama. - Du ska upp till kommendören. Nu.
- Jag följer med. - Nej.
- Tror du att du bestämmer över mig? - Ja.
Massor med vätska och håll mig underrättad.
Syster Cooper till er tjänst, sir.
Han ska isoleras från resten tills jag har undersökt dem.
- Är det så allvarligt? - Det är kanske meningokocker.
- Vad betyder det? - Epidemisk hjärnhinneinflammation.
Vi kunde inte stoppa blödningarna i hjärnan.
Hur gammal var han? 18?
Heinrich ville så gärna visa vad han kunde.
Ända från första dagen.
Du kunde inte göra nåt. Du kunde inte hindra det.
Nej...
Det är det som är problemet.
- Nån kontakt? - Nej, sir.
Bra att ni kom. Högsta beredskap.
- Var är sekonden? - Han är sjuk.
Be mr Goodman att hålla sig beredd.
Han kan nästan inte stå på benen. Han har utslag...
Vi är i fientliga farvatten. Andas han ska han finnas på sin post.
Ja, sir.
U 821 TVÅ DAGAR SENARE
Kommendör...
Glenn Miller?
Bra.
Glenn Miller spelade på Hotel Pennsylvania i New York-
- dit de evigt unga vallfärdar för att se och höra orkestern-
- som har skänkt Amerika de vackraste melodierna nånsin.
Jag hör nåt på 3-4-0-4000.
- Det låter som musik. - Din fähund!
Mr Goodman, djupinställning 10 fot.
- 10 fot. - Djupet är intställt.
- Klargör ettan och tvåan. - Klargör ettan och tvåan.
- Vinkel? - 349. Klar.
- Avfyra ettan. - Avfyra ettan.
- Avfyra tvåan. - Avfyra tvåan.
- Torpeder! - Fan!
Full fart fram. Dyk!
- Vi träffade dem, men de flyter. - Förbered nytt anfall!
- Torpeddjup, 12 fot. - Klart.
Klargör trean och fyran.
Var fan är han?
Två ubåtar. En av våra och en amerikan.
- Avstånd? - 4000 meter.
- Vinkel? - 351.
- Är vi klara? Mr Goodman? - Målvinkel 351.
- Trean är klar. - Avfyra trean.
Avfyra trean!
- Hon är rakt förut. - Avstånd 400 meter. Fyr!
Vi fick henne! Snyggt.
- Bra gjort, grabbar. - Vi fick honom!
- Känns det bra? - Bättre än första gången.
Så ska det göras.
- Han är död. - Torped på väg!
Dikt styrbord! Full fart framåt!
- Skaderapport. - Mr Wright, skaderapport.
Han är död.
Miller, minska flytkraften. Inta ytläge! Inta ytläge!
Hjälp!
- Några kvar? - De är allihop döda.
- Babords slagsida tio grader. - Främre torpedrummet tar in vatten!
- Motorn är död. - Vi sjunker, kommendör!
- Ni måste... - Det är jag som ger order.
Jag vet vad som ska göras.
Det här är kommendören. Överge fartyget.
Jag upprepar: Överge fartyget.
- Överge fartyget. - Kom igen!
Kommendör, ni kan inte göra mer. Hon sjunker. Kom nu!
Ta hand om de andra. Det är en order.
Kom nu, vi måste skynda oss.
- Vi måste ut, kommendör. - Inte förrän alla är ute.
De är allihop döda. Det här är en kista. Vi måste ut.
Det har varit mitt livs bästa thanksgiving.
Jag är bra på högtider.
Vänta bara till jul.
Kyss mig.
Följ mig. Nu!
Kom.
Iväg!
Kom nu.
Lugn, kommendör. Det går bra.
Fortsätt!
Du är väl inte rädd för några amerikaner?
Jag är orolig för provianten.
Vi är vid förrådsfartyget om en vecka. Vi klarar oss.
Det finns inget skäl att oroa sig.
När vi är framme lämnar vi över amerikanerna till förhör.
Klause, kan du lämna oss en stund.
Som ni önskar.
Vad är det?
Du sa själv att kriget snart är slut. Varför sätta allt på spel nu?
Se till att mina order följs, Ludwig.
Det är klart, kommendör.
- Mår alla bra? - Ja.
Jag vill inte till Tyskland.
De torterar fångar i Tyskland. Gasar dem och bränner dem levande!
Håll käft!
Officerarna i Panama sa att de grillar judarna. Som kött!
- Lugna dig, Miller. - Det är en order.
Får vi panik nu är det ute med oss.
Varför lät de oss inte bara drunkna?
Vi delar upp oss i tre grupper.
En grupp letar efter proviant. Skicka vår position till staben.
Säg att vi kontaktade fienden. Uppfattat? Uppfattat?
Kommendör...
Lugn.
Du skulle ha låtit mig dö på båten. Du skulle ha låtit mig dö.
Är han död?
Vad gör vi?
- Varför tittar ni på mig? - Kommendören är inte chef längre.
Han har blivit galen. Han är inte till nån hjälp längre.
- Varför i helvete tog han ombord dem? - Det finns regler i krig.
Inte när de har sänkt ett av våra. Hela besättningen omkom.
- Våra kamrater! - lfrågasätter du honom?
Jag ifrågasätter inte kommendörens order. Det borde inte ni heller.
Han utsätter oss för fara.
Så är det i krig.
- De är minst tjugo. - Då är de säkert dubbelt så många.
Och de är beväpnade.
Mat.
De förstår inte ett ord.
Varsågoda. Jag hoppas det smakar er.
Stick, tyskjävel!
Låt bli.
- Vad fan är det? - Griskulor och kycklingtarmar.
Ge mig en till kommendören.
- Tänk om de har förgiftat det. - Då skulle de låtit oss drunkna.
Vi behöver samla krafter, så ät.
Försök äta lite.
Du sa att Goodman hade utslag. Vad trodde läkaren det var?
Hjärnhinneinflammation.
Hur såg det ut?
Låt det stanna mellan oss, så besättningen inte blir förskräckt.
Det kommer nån.
Vem har högst grad?
Lugn, lugn.
- Grad? - Fartygschef.
- Vad hände med kommendören? - Han klarade sig inte.
- Följde han fartyget till botten? - Ja.
Om besättningen gör som vi säger blir det inga problem.
- Vad är det för fel på honom? - Han skadades när vi övergav båten.
Han behöver läkarvård.
Vi delar er i två grupper. Det blir bäst så.
För oss alla.
Kedja fast dem och ge honom medicin.
- Låt honom dö. - Gör som jag sagt.
Ta av hans handfängsel.
Se dig för, för fan.
Till honom.
- Hur kan nån sova så mycket? - Han har väl fått hjärnskakning.
- Ska vi inte väcka honom? - Nej tack.
- Jösses, titta där. - Rör det inte.
- Varför inte? - Det är ett utslag.
Min syster fick det som barn. Hjärnhinneinflammation.
- Hur lång tid tog det? - En vecka.
- Hur behandlar man det? - Försvinner det bara?
- Nej. - Du sa att det tog en vecka.
- Ja, och sen begravde vi henne. - För fan, Abers!
- Smittar det? - Jag fick det inte, men det gör det.
Toppen! Om tyskarna inte dödar oss så gör kommendören det.
Vad glor du på, din råtta?
Vad gör du?
Inte nog med att ni äter vår mat, jag måste titta på er också.
- Vad säger han? - Vad fan gör du?
Nu räcker det.
Är du okej?
TRE DAGAR SENARE - 10 AUGUSTI 450 SJÖMIL FRÅN USA: s KUST
Jag har ont överallt och svårt att andas.
Jag ger dig lite smärtstillande. Vila dig lite.
Du är snart frisk.
- Hur många? - Åtta sjuka. Andra har symtom.
Kom en stund, kommendör.
Vi är nästan framme, men förrådsfartyget är inte här.
- Vad menar du? - De svarar inte på våra anrop.
- Har vi rätt position? - Ja.
Jäklar! Upp periskop.
En amerikansk jagare. Fan!
- Avstånd? - 2500 meter.
2500.
Kommendör?
Vad befaller ni? Vi måste handla.
- Hur många torpeder har vi? - Två i fören, en i aktern.
Klargör ettan och tvåan. Ställ in torpeddjupet på fem meter.
- De förbereder ett anfall. - Vi måste göra nåt.
1800 meter.
Otto, kom hit.
- Torpeder klara. - Klara.
Nu!
Torpeder klara.
- Amerikanerna är fria! - Jag sa ju att det skulle hända!
- Avbryt avfyrningen. - Ska ske.
Vi har gäster.
Sekond, hjälp!
- Hur skiljer man på dem? - De ska inte avfyras bara.
Skynda dig!
Jag har den!
- Cooper! - Nej!
Fan!
Stopp!
Skjut inte.
Gör en undanmanöver. Ge mig positionen!
Dyk! Djup: akter minus 20, för minus 30.
- Snabbt! - Alle man förut!
Skynda på! Snabbt!
Vad var det?
50 meter.
Idioter. Ni har dödat oss allihop.
Om du skjuter nu, kan du lika gärna måla en måltavla på sidan av båten.
- Kommendör, är det över? - Det har inte ens börjat.
Tillbaka!
Kommendör!
Kommendören är död.
- Vi får göra oss kvitt amerikanerna. - Här? En massavrättning?
Jag vill också bli kvitt dem. Men vi kan inte göra oss av med kropparna.
Jag uthärdar gärna stanken.
- Vad är det, Bauer? - Det är nåt ni måste se.
Wilhelm var den förste som fick symtomen. Här.
Amerikanerna är rena pesten. Och vi har dem här ombord.
- Titta där! Vad är det? - Jag är inte säker.
Vår läkare trodde att det var hjärnhinneinflammation.
- Smittsamt? - Mycket.
- Finns det nån behandling? - Jag är inte läkare.
- Besättningen ska inte veta nåt. - Vad? Men amerikanerna...
Det är en order! Och ni ska lyda.
Alla ska ta på sig ubåtslungor, tills vi kan inta ytläge.
- Amerikanerna får inga. - Alla ska ta på sig ubåtslungor.
Ja, kommendör. Hur länge ska vi stanna här nere?
Tills vi inte kan längre.
Abers...
När du tagit dig härifrån får du inte säga till min mor att jag dog så här.
Säg att det gick fort.
Smärtfritt.
Smärtfritt...
13 AUGUSTI 380 SJÖMIL FRÅN USA: s KUST
Du får inte ge upp. Du får inte ge upp nu, Nate.
Rachel?
Jag har aldrig sett dig så här förut.
Min besättning dör. Slutet är nära.
- Det vägrar jag tro på. - Jag är ledsen.
- Nej. - Vad ska jag göra?
- Du ska komma hem till mig. - Hur då?
Jag har ingen kampvilja kvar.
Jag vill inte vara en av de fruar-
- som väntar på ett telegram som berättar att min man är död.
Det får du inte göra mot mig.
- Du gav mig ett löfte. - Gud, vad jag saknar dig.
Kom hem till mig då.
- Är hon fortfarande kvar? - Kanske.
"Kanske" räcker inte.
- Klargör för ytläge. - Då blir vi ett lätt offer.
Vad vill du helst? Dö här nere eller där uppe?
Där uppe har vi åtminstone en chans.
Inta ytläge.
Kusten är klar!
Skicka en nödsignal.
Frisk luft. Luckan är öppen.
Då har vår örlogsdepå försvunnit.
- Familjen? - Ja.
Det är min familj. Vivian och lille Danny junior.
- Han liknar mig, va? - Det struntar de i!
- Är det din son? - Ja, min son.
Peter... junior.
Glöm aldrig att det är fienden.
Ta hand om dina egna män. Ut.
Ät!
Och?
Varje sekund är dyrbar.
Vi måste göra nåt åt amerikanerna.
Ta av honom handfängslet.
Det var allt.
- Era män lyder er, eller hur? - Ja.
Skulle de lyda mig?
Jag har förlorat 70% av mina män. Ert fartyg är nära, vårt svarar inte.
Jag har inget val. Tillsammans kan vi manövrera båten.
Om era män samarbetar med mina har vi en liten chans.
- Ska vi hjälpa er? - Ni ska hjälpa er själva.
Och om vi vägrar?
Då dör vi allihop.
Bara det att han pratar med honom är högförräderi.
Ni har sett hur han uppför sig. Han är inte riktigt klok.
Det här är vansinne.
- Vad gör vi? - Jag vägrar att lyda honom.
Jag hoppas att du inte heller gör det.
- Vad är det ni föreslår? - Vi har inte mycket diesel kvar.
Om vi är effektiva klarar vi 500, kanske 600 km.
Skulle mina män hjälpa er att skicka dem i fängelse?
Vi dyker på dagen och på natten ligger vi i ytan.
Om jag har räknat rätt når vi land om tre dagar.
Jonas!
- Menar ni allvar? - Vi sätter i livbåtarna.
Och sen sänker vi båten. Den ska inte hamna i fiendens händer.
Som tack överlämnar jag mig själv och ber er behandla mina män väl.
- Du kan inte bara ge upp. - Det är min plikt att rädda mannarna.
Du ska inte överlämna oss till dem!
- Vi klarar oss utan dem. - Om det vore så väl.
Ludwig!
Jag vill ha ert svar.
- Jag kan inte ge några garantier. - Det förstår jag.
Jag ber er bara berätta för era överordnade vad jag har gjort.
Efter kriget har jag både räddat era män och mina.
- Jag måste prata med mina män. - Ni får tio minuter.
- Hjälpa tyskarna? - Nej tack.
Jag litar inte på de svinen.
De dör som flugor. Ska vi inte vänta ut dem och ta båten?
- Varför inte? - När blir vi smittade?
Vi har inte mycket tid. Vi är alla i fara.
Vi har fått lära oss hata dem och nu ska vi samarbeta med dem.
Jag vill inte heller, men det är vår enda chans.
Jag lovade min fru att komma hem. Det löftet vill jag hålla.
Tiden är ute.
Hör på, Miller. Cremer hjälper dig.
Vi räknar i meter nu.
Sekond, du och... - Du heter Hans, va?
Du går med Hans ner i maskinrummet.
Vi använder bara en motor för att spara diesel.
Dra åt skogen.
- Sätt i gång. Var det nåt annat? - En rorgängare.
Abers. Kan du styra den här båten?
- Ja. - Virgil...
- Har vi överlämnat oss? - Håll käft! Det är min båt.
Jag fattar besluten.
Vi tar oss inte hem i den här båten.
Om ni vill dö dör vi allihop.
Men om ni vill komma hem levande är detta vår enda chans.
Nu fortsätter vi.
Kom igen nu!
- Sätt fart nu. - Cooper, han ber en bön.
Han kommer nu.
Halv fart framåt.
Bekräfta kurs.
- 285. - Bäring 285.
Bäring 285.
Full fart framåt.
Kom nu...
Vi måste göra nåt.
Nej. Tidigare rökte jag två paket om dagen.
Här nere...
...måste två paket räcka i två månader.
Nej...
Okej.
Era män är duktiga. Ni har varit en bra lärare.
Det var inte bara jag, men tack.
Kanske lyckas vi med den här galna planen.
Kanske.
- Kommendör. - Ja.
Solen är på väg upp. Jag föreslår att vi dyker.
Javisst.
Jag har förlorat den. Kommendören har förlorat sina mäns respekt.
Ni vinner tillbaka respekten senare, när ni har räddat deras liv.
Hade ni gjort samma sak i mitt ställe?
- Jag är inte kommendör. - Om ni nu var det.
I det stora hela. Vad betyder en båt?
Kriget tar slut, men det behöver inte innebära slutet för oss.
Det är en sak vi inte har pratat om.
Vad gör vi om vi möter ett tyskt fartyg?
Ändrar jag mig då och låter er bli krigsfångar igen?
- Och återvänder till Tyskland. - Tanken har föresvävat mig.
Tänk om vi möter ett amerikanskt fartyg. Då kan ni döda oss.
Det är era mäns ägodelar.
- Tack. - Är ni gift?
Ja, med den enda som ville ha mig. Och ni?
- Ja. - Barn?
Tre. Jag har tre flickor.
Ytterligare ett skäl att komma hem med livet i behåll.
Vet ni varför jag plockade upp er?
Reglerna kräver bara att jag griper kommendören och fartygschefen.
- Det har Hitler personligen beordrat. - Varför räddade ni oss allihop?
Vår position ger oss makt. Vi förväntas uppträda som ledare.
När jag räddade er kände jag för första gången att jag hade makt.
Att rädda ett liv i stället för att ta det, det är makt.
Jag är trött på kriget. Det handlar inte om vilken sida vi är på.
Vi befinner oss på samma sida nu.
Vad händer när vi möter ett fartyg?
Vi gör det vi måste så att våra män kommer hem levande.
17 AUGUSTI 70 SJÖMIL FRÅN USA: s KUST
Vad är det som händer? Var är Hans?
En fnurra på tråden?
Hjälp!
Vad fan gör du?
Har du honom?
Sluta genast!
Jag har aldrig tyckt om honom.
Ni ska få vad ni förtjänar!
Allihop!
- Vad är det som händer? - Vi blir anfallna. Skynda dig!
Vad är det som händer?
Nej, låt den vara. Lägg ner telefonen.
- Torpeden exploderar! Är du tokig? - Det kan du fråga kommendören om.
Gå upp dit. Gå!
Släpp pistolen!
Upp med händerna!
Förrädare! Jag tillåter inte att ni överlämnar båten.
- Tänker du döda oss alla? - Hellre dö med äran i behåll!
- Inget mer trams nu. Kriget är slut. - Just det.
Dra åt...!
Jonas!
Det är din båt nu.
Se till att besättningen kommer hem.
- Han förrådde oss. - Det var mycket nära.
- Vilket meddelande sände han? - Positionen och kanske läget ombord.
Då har vi inte mycket tid. Du bestämmer. Vad gör vi?
- Periskopdjup. Vi intar ytläge. - Sätt igång, grabbar.
Ta honom med er.
- Djup? - 12 meter. Upp periskop.
Jag hör nåt. Kurs 180, 2300 meter.
Jäklar! Titta där.
- En amerikansk jagare. - 2400 meter. Hon är på väg bort.
- Med en jäkla fart. - 2600 meter.
- Har de sett oss? - Nej, men hon är kanske den rätta.
- Kan du kontakta henne? - Ja.
- Vad tänker du göra? - Lägga korten på bordet.
- Vi får radiokontakt och går upp. - Då kan de anfalla oss.
- Går vi upp bombar de oss. - Det kan de göra här nere också.
Det är ett amerikanskt fartyg. Ni bestämmer.
Klargör för ytläge.
- Jag tror att hon vänder. - Jag jobbar på det!
- 2400 meter. - Jag har henne!
- 2300 meter. - Var så god!
Det är fartygschef Nathan Travers från USS Swordfish.
Det är fartygschef Nathan Travers, USS Swordfish.
Jag befinner mig ombord på U-429. Vi kontrollerar båten.
Sir, lyssna på det här.
Skjut inte, vi intar ytläge...
- Vad hände nu? - Kontakten bröts.
- Det måste vara ett misstag. - Det var fartygschef Nathan Travers.
- En ubåt närmar sig. - Vems är det?
Det kan jag inte avgöra.
Det är en tysk 7-C. Han skickade mer än en nödsignal.
Klargör ettan och tvåan. Sänk förrädaren!
- En ubåt till, sir. - Kontakta staben!
- Vi håller kursen. - Rakt mot ubåten?
Hellre mot ubåten än jagaren. För jag har er här.
Fyr!
- Hon har avfyrat. - Mot vem?
- Torped! - Koppla om till batteridrift! Dyk!
Klart för strid!
- Djup? - 50 meter.
- Gå ner till 70. - Nej, det förväntar de, tro mig.
- Ytläge. - Ni hörde!
Full fart fram. 110 styrbord. Klargör ettan.
- Vi måste försvara oss. - Nej, vi klarar det.
Skaderapport!
Fyr!
- Torped! - Styrbord!
- Vad? - Dikt styrbord.
Hela helvetet bryter lös där ute. Vad är det som händer egentligen?
Ge mig dem.
Nej... ja.
Skjut inte! Det finns tyskar ombord, och vi har kontrollen.
- Skjut inte! - Klart för strid.
- Nästa gång är det ute med oss. - Det är våra landsmän.
- De tänker döda oss! - Jag anfaller inte mina egna!
- De anfaller ju dig. - Jag kan inte fatta ett sånt beslut.
Det är ni tvungen till. Ni är kommendör nu.
Hjälp mig, Gud. Vi har bara en chans.
- Hur så? - Vi har bara en torped kvar.
Klargör trean och fyran.
Ubåten vänder.
- Hon intar skjutläge. - Jagare, 1800 meter!
- Koncentrera dig på ubåten. - Vår enda torped är den i aktern.
Full fart framåt när jag säger till.
Full fart fram när jag säger till.
- Klargör... - Sexan.
Vi är klara.
- Klara? Nu. - Nu!
Dyk!
Vi är precis ovanför henne.
Upp, upp, upp!
- 35 meter. - Öka farten!
- Kom igen, din skrothög. - 50 meter!
75 meter!
- Vi har bara ett försök. - Jag sviker inte.
- 90 meter. - Vänta.
- 120 meter. - Fyr!
Blindgångare. Den träffade, men exploderade inte.
Fyr!
- Torped! - Nöddykning!
- Allt väl? - Jag hör inget.
- Jag har kontakt! - Sätt på högtalaren.
Nathan Travers, USS Swordfish. Skjut inte, för fan!
Travers, det är USS Logan. Vi hör er klart och tydligt.
Det gläder oss att ni lever.
Det är kommendör Samuel Littleton. Lägg beslag på Enigman.
Och alla dokument. Jag skickar över en beväpnad patrull.
Vattnet forsar in och vi sjunker snart.
- Vi överger båten. - Vänta!
Lägg beslag på materielen.
- Det är en order. - Vi sjunker väl inte?
Jo, vi har en stor spricka i skrovet. Ser du den inte?
Ser ni inte sprickan? Abers?
- Jo, en stor spricka. - Just det, nu sänker vi båten.
Ett löfte är ett löfte.
USS Logan, jag uppfattade inte sista meddelandet. Dålig mottagning.
Fan också!
- Allt klart. - Varsågod.
Vi ska hem!
- Efter dig. - Jag har fortfarande högst grad.
Efter dig.
- Men ni förstår inte... - Jo, det gör jag visst.
De är krigsfångar. Situationen är prekär.
Utan dem hade jag och sex till dött.
Men de är tyskar, och vi är fortfarande i krig.
Jag är ledsen, men jag kan inte göra nåt.
Det hoppas jag att du förstår.
Nate...
Jag vet vad de gjorde för er, och jag ska se till att de behandlas väl.
Tack, sir.
Jag var så gott som död flera gånger...
Jag hade gett upp allt hopp om att komma hem igen.
Om jag bara hade kunnat hjälpa dig.
Det gjorde du. Mer än du tror.
Jag vet inte hur jag ska klara mig utan dig.
Så lätt slipper du inte mig.
CAMP COOKE I KALIFORNIEN KRIGSFÅNGELÄGER
Hej.
Det är min fru Rachel. Hon ville träffa er.
Trevligt att träffa er. Utan er man hade vi allihop dött.
- Ni har en modig man. - Han säger samma sak om er.
Jag fick ett telegram. Det stod att min mans ubåt var saknad.
De hade ingen radiokontakt, och alla förmodades ha dött.
Tack.
- Nu ska ni få vara i fred. - Jag kommer strax.
- Hon är vacker. - Det är inte min förtjänst.
- Här. - Tyska cigaretter.
- Var har ni fått tag på dem? - Fråga inte.
Tack.
- Hur har era män det? - Maten är bra, och här är rent.
Kommendörens krav var orealistiska. Han visste att det skulle gå så här.
- Han önskade er inte det här. - Han önskade att vi skulle överleva.
Det lyckades han med. Det lyckades vi med.
- Kriget är snart slut. - Ja.
Då reser vi hem.
Om torpeden hade exploderat...
- Jag vet inte... - Nej.
Det var roligt att träffas, min vän.
Text Fix Björn